A FEKETE GRÓFNŐ
Segíthetek, kisasszony?
Mit óhajt?
I-ri-na.
1974, február 22. Madeira
Ma február 22.-e van. Még csak pár órája vagyok Madeira szigetén.
De már megöltem egy embert.
Bár csak véget érne ez a végtelen világkörüli vándorlás...
...a vér után.
De foglya vagyok az átoknak, mely az egész Karlstein családot sújtja.
Ezek a pokoli erők kényszerítenek arra, hogy szörnyűségeket kövessek el.
Ezen a helyen, mely számos legenda szerint Atlantisz volt valaha,
talán megtalálom a válaszokat a mindannyiunkat nyugtalanító kérdésekre.
Azon kérdésekre, melyek jobban mint valaha, fontosak, és elgondolkodtatnak minket.
Azon a vulkanikus csúcson a kör bezárul.
A tetején az élők találkoznak a túloldal lényeivel.
Elnézést, kisasszony! Újságíró vagyok. Szeretnék riportot készíteni önnel.
Csak pár egyszerű kérdés. Amelyekre" igen" meg "nem" a válasz.
A cikk meg fog jelenni az összes jelentősebb európai és amerikai újságban.
Gyorsan megleszünk. Előre leírtam a kérdéseket.
Ön néma, de tudom, hogy nagyon jó a hallása.
Ön Irina Karlstein?
Nem férjezett, gyermekei nincsenek. Azért, szeretne gyerekeket?
Ön akar a Karlstein család utolsó leszármazottja lenni?
A társaságában lévő férfi ugyanabból az országból származik, mint ön?
Ő szintén néma, ugye?
Hisz benne, hogy ennek oka a családját egykoron sújtó átok?
Kétségtelenül tudomása van az ősei vérszomjas tetteiről.
Ez a mosoly azt sugallja, helyesli a tetteiket.
Nem zavarja, hogy vámpírok örököse?
Történetesen ön egy közeli nagy ház tulajdonosa,
Áh, fent a hegyekben.
A családi örökség része?
Feltételezem, az első grófé volt.
A gróf sok embert ölt meg errefelé. Tud erről valamit?
Hogy érti ezt? Egy bűnről? Áh, az elsőről?
Az ideérkezése figyelmeztető jel. A gyilkosok gyakran visszatérnek a tett színhelyére.
Tud valamit a múlt éjjeli furcsa gyilkosságról?
Szinte semmi nyom nem maradt a gyilkos után.
Pár lábnyom, melyek hirtelen véget érnek.
Mintha a gyilkos a levegőbe röppent, vagy köddé vált volna.
Hallott erről?
Elég sok idejét vettem igénybe. Köszönöm a kedvességét!
Ég önnel, Karlstein kisasszony! Remélem, még találkozunk!
Ha az ember a hegyen lévő ködben halad,
a csúcsról visszhangzó hangokat hall.
Ébredj!
Ébredj! A találkozásunk megpecsételte az életedet.
Sosem leszel képes engem elfelejteni.
Ébredj, Anna!
- Jó estét, felügyelő! - Roberts doktor.
Épp most végeztem a boncolással.
- Akkor ezért tűnik ilyen fáradtnak? - Szörnyű.
- A boncolás vagy a holttest? - Boncolást végezni piszkos munka.
- Van itt valami furcsaság. - Nem halt meg?
Nagyon szokatlan. A gyilkos a száját használta.
És még maga kritizálja humoromat? A magáé sokkal rosszabb.
Az orgazmus alatt harapták meg. A vámpír kiszívta a vérét, amíg haldoklott.
Maga tényleg hisz ebben? Valami szadista tehette.
Higgyen, amit akar. Nem vitatkozom. Úgysem értené meg.
Itt a jelentésem. Viszlát, felügyelő!
- Roberts doktor? - Igen?
Maga túl sok fantasztikus történetet olvas. Kár.
Maga meg nem olvas eleget belőlük. Az a kár.
Viszlát.
Karlstein grófnő?
Elnézést!
A titkára engedett be.
A szolgálataimat óhajtotta igénybe venni?
Jó estét, Orloff doktor! Roberts doktor vagyok. Zavarom?
Ugyan, dehogy. A neve nem ismerős, de a hangja igen.
Gyermekkorában a karjaimban tartottam.
Az apja a legjobb barátom és a tanítóm volt.
Most azért jöttem el magához, mert maga ugyanolyan briliáns elme lett.
Keresgélek, és néha válaszokat találok a sötétségben.
Olyanokat, amilyeket napvilágnál nem lehet föllelni.
Úgy véli, ezen a szigeten a sötétség közelebb van, mint bárhol másutt?
Én is itt élek, és különös érzéseim vannak ezzel kapcsolatban.
Igaza van. Figyelemre méltó ez a hely.
Ezért jöttem ide lakni.
Legyen nappal vagy éjszaka, olyan érzésem van, hogy mindig tömeg vesz körül.
Hatalmas tömeg, bár csak pár ezer ember él ezen a kis szigeten.
És igaz, a sötétség nagyon közel van.
- Megkérdezhetem, mi után kutat? - A jóság és gonoszság forrása után.
A gonoszság erői ébredeznek.
Így a kör bezárul.
Ismeri a bájos Karlstein grófnőt?
Régebben gyakran érzékeltem a jelenlétét.
Élő ember?
Maga él?
Madeirán a vámpírizmus legrosszabb formájával kerültünk kapcsolatba.
Szerintem ő követte el a gyilkosságot.
Az egyik könyvben, melynek szerzője Panthos, és régi legendákat tartalmaz,
egy történetet találtam a grófnőről.
A legenda szerint az áldozatai hormonjaiból él.
Ennyit tudok. Szerintem ezt akarta hallani. A végső következtetést vonja le maga.
Miért vágyik ismét halálra a testem?
Miért kell az áldozat utolsó lehelete a túlélésemhez?
Miért vágyik a lelkem szerelemre és pihenésre, amiket sosem kaphat meg?
Az a szuka hónapokig ezt használta drog csempészésre.
Átkozott nők! Bár, az ötlet nem rossz...
- Beszélni szeretnék magával, felügyelő. - Foglaljon helyet.
- Nézze, micsoda szexi póz! - Most elmehetsz.
Csak tréfáltam.
Mondja... Hogy halad a vizsgálattal?
Megtalálta már a szadista gyilkost, aki a szájával öl?
Még nem, de hamarosan meg fogom.
A rendőrség ezt nem tudja megoldani.
A gyilkos nem normál élőlény.
Tudom, a gondolataink párhuzamosan haladnak.
Ezt meg hogy érti?
A párhuzamosok sosem találkoznak.
Hát, ha így fogja fel, akkor nincs mit hozzátennem.
Akkor egyedül folytatom a vizsgálódást.
Még egy jó tanács... Kerítsen magának egy jó orvost!
Egy pszichiátert. Az többet segíthet magának, mint én.
Figyeljen rám! Nem vagyok bolond.
Azt a rejtélyes gyilkosságot a szellemek nem hagyják magának megoldani.
Ha erős az ember gyanúja, aggódnak, hogy a bizonyosságot kedveli.
Amikor az ismeretlen érkezése ismerősnek tűnik.
Amikor a szárnyak csapkodása fülsiketítő, a templomok hamarosan lángra kapnak.
Hirtelen béke árad el benned.
Hirtelen üres csönd vesz körül.
Ezek a jelek világossá teszik, hogy valami nagy dolog közeleg.
Aztán tudni fogod, hogy valami nagy misztérium honába léptél be.
Abba a világba, melybe mindannyian vágyakozunk.
Ön Karlstein grófnő?
Találkoztunk már, ugye?
Leülhetek?
Mostanában egy különös, nagy hatású könyvet olvasok.
Sok információ van benne erről a szigetről.
A szerző úgy véli, egy titokzatos világ szellemei és kísértetei itt találkoznak.
Azt próbálom elmondani...
Maga is szellem, aki mágikus erőket birtokol?
Jártam már annak a titokzatos hegynek a tetején.
Az atmoszférája alapvetően különbözik a lentitől. Egyetért velem?
Maga onnan származik?
Elmehetek magával oda valamikor? Eltűnni a ködben.
Nem számítottam rá, hogy valaha még találkozunk. Örülök, hogy idejött.
Kövessen, kérem!
Kérem! Minden fontos vendég ír valamit az aranykönyvbe.
Az előző látogatónk.
Maria!
A bőre olyan puha, hogy alig merem megérinteni.
Folytasd!
Tovább!
Mit csinálsz? Maria, megőrültél?
Miért? De miért...?
Hagyd abba!
Irina, Irina...
Fehér árnyalakja feltűnt az árnyékok között. Gyorsan közelített.
Amint közelgett, az alakja valószerűtlenné lett. Áttetszővé.
A ködben láttam arcának körvonalait, amint egyre jobban elhalványult.
Mélyen a szemébe néztem.
Ám, nagy meglepetésemre,
egy tiszta, ragyogó völgyet fedeztem föl.
Leírtam ezeket, mielőtt ismertelek volna, vagy rájöttem volna, hogy szeretlek.
A sors engem választott.
Jó estét, Roberts doktor.
Az ajkán és a klitoriszon hegyes fognyomok vannak.
Az első vámpírok így nyerték ki az áldozataik életerejét.
Erről ír nekünk Panthos a régi történeteiben.
Szörnyű. A gonoszt el kell pusztítani.
A jó kedvéért.
Miért?
Honnan tudja, hogy a gyönyör nem éri meg az életüket?
Miért kellene harcolni ellenük?
Nincs értelme. Nem férkőzhetünk hozzájuk.
Hagyja őket békén. Körülöttem békében élnek.
Ezért, többé már nem vagyok egyedül.
Ebben a természetfeletti világban szem nélkül is láthatom az életet.
Így igaz.
Higgyen nekem! A maga szélsőséges realizmusa mindent tönkretesz.
Egy méregmentes világ vár magára.
Magán áll, a része lesz-e.
Micsoda különleges ház! Olyan, mint egy sírbolt.
Az őseidé volt a ház?
Játssz valamit!
Tudom, mi vagy.
Megértem, hogy haboztál idehozni.
Sajnálatot érzel irántam,
és az szörnyű érzés.
Tudom. Egykoron engem is elborított. De nem kell a sajnálatod.
Mert veletek akarok maradni.
A közeledben. Vigyél magaddal!
Az életem többé nem fontos.
Nem akarok egyedül maradni.
Akkor is eltávoztam volna ebből a világból, ha nem ismerlek meg téged.
Miért? Igen, miért? A végtelen idő miatt.
A fájdalom, a gyönyör, a magány és félelem hosszú órái.
Egy sírkamra hátuljában, egy hideg koporsóban.
A kegyetlen végzet egy remek embert hozott az utamba,
akiből szintén áldozat lett.
Én lettem a gyilkosa, akaratlanul.
Senki és semmi nem változtathatja meg a végzetet.
Ki az?
Igen, tudom, ki maga.
A titokzatos világa számomra nem rejtély.
Igen, érzem a vágyát.
Sőt, még a hangját is hallom.
És az a hang beszél. Igen, beszél.
A sötétség erői győztek.
Ma éjjel, ismét meghalt egy ember.
Én, Irina Karlstein, megszabadítom a világot a vámpírok fenyegetésétől.
Azért jöttem ide, hogy adja át az üzenetemet az emberiségnek.
A parancsomra az összes vámpír
visszatér a ködbe.
Visszatérnek a szellemek birodalmába,
és véget vetnek
az inkubuszok, szellemek és vámpírok korszakának.
Pár percet szeretnék beszélni Irina Karlstein grófnővel.
Találkoznom kell vele!
I-ri-na... VÉGE Fordítás: gradnai@freemail.hu